Hvordan tror du det er å bli sviktet gang på gang?
Det magiske kjemisettet skal vel bli med til København?
Det ble borte like etter at jeg fikk det.
Ja, det var da det skar seg. Du satt med det magiske kjemisettet i timevis.
Hvorfor kaller du det magisk hele tiden? Det er bare et vanlig kjemisett.
Jeg er leketøysveteran.
Jeg kjenner et magisk kjemisett når jeg møter ett.
Noen ganger tror jeg at vi ikke har noe til felles lenger.
Vi har ikke noe kvalitetstid sammen.
Du har ikke lest mine memoarer, engang.
Fra tidlig import fra Amerika og frem til i dag.
Akkurat som det ikke skulle være bra nok.
Den har for eksempel mange fotnoter.
Vi kan lese den på båten til København.
- Du spurte aldri om jeg ville være med. - Jeg trodde du visste det.
Du kunne ha spurt.
Han er så trist hele tiden.
"ØRN" GJESTER NYHAVN
Du bestefar? Da du spilte i København, -
- tenkte du noen gang på at du skulle få et barnebarn -
- som du skulle ta med deg dit når du ble gammel?
Ikke hele tiden, nei. Men av og til, ja.
Hvorfor kalte de deg for Ørn?
Alle gutta hadde kallenavn. Men hvorfor det akkurat ble Ørn...
Nei, jeg var vel kanskje en fremmed fugl.
Jeg gjestespillet bare av og til.
Er det deg?
Ja. Jeg var vanvittig forelsket i bestemor.
Når hun sang...
En gang skulle jeg tøffe meg og balanserte på scenekanten -
- mens jeg spilte saksofon. Og så datt jeg.
- Blødde du? - Å ja, jeg mista mye blod.
Men jeg var heldig. Det var en danske som ga meg litt av sitt.
Ja... du skulle ha møtt henne.
Ikke bare det at hun var pen. Hun var noe mer.
Skandinavias råeste stemme.
Det er 31 år og tre måneder siden hun døde.
En kunne dødd sjøl, bare ved tanken...
Bare ved tanken på det.
Du trenger ikke å spille når vi kommer til København.
Å jo. Jeg kan ikke skuffe de andre gutta.
Men -
- det blir ikke skikkelig jazz uten henne.
Hva er det?
Gå inn på stua så lenge.
Jeg skulle ikke ha tatt ned bildet av bestemor.
Sorg... smerte...
Jeg er stor i slike sammenhenger. Han trenger meg.
Han trenger en som kan finne ut hva som er gærent, -
- og han har ikke telefon her på øya.
Bamsers intelligens har alltid vært undervurdert.
Jeg vil ikke høre på det!
Skal vi se...
Etter få år under armen på Simens bestefar, ble jeg glemt.
En del år senere fikk jeg mange gode år med Simens far.
Men den gangen ble jeg også byttet ut med et yngre magisk kjemisett.
Jeg mistet troen på meg selv.
Men som liten fant jeg ut mye om det som er gærent i livet.
Liten? Gærent?
- Kjemisettet! - Skal du begynne å snakke om det nå?
En god venn av meg gjemte det bak klesskapet i juleselskapet.
Hva venter du på? Jeg skal lage en trylledrikk til deg.
Jeg skal gjøre deg så liten at du kan sveve inni bestefar.
Og så kan du hjelpe ham der.
En dose rosa pulver.
Ett milligram gult.
Tenk på at du føler deg helt minimal.
Ubetydelig, usynlig.
Som en liten prikk. Forsvinnende liten.
Jeg er tørst.
Det går ikke.
Du bare tuller.
Det var i hvert fall en bra idé.
Simen?
Du verden.
La nå dette gå bra!
Du?
Det smaker bittert, det er din tur til å si fra.
Ja da.
Nervesentralen?
- Vi skal egentlig svare "hodet". - Ikke avbryt meg.
- Nevesentralen. - Det er meg. Den bitre smaksløken.
- Det er telefonstorm. - Vi får stadige beskjeder om smerte.
Hvem er det som ringer? Om de bare kunne si hvor de ringer fra.
Tenkte meg det. Det er aldri noen som har tid til å høre på meg.
Vi må bestille et nødskrik.
Atonalt og høy pitch.
Meld fra til stemmebåndoperatøren at han vil motta skrikbestillingen ekspress.
Hallo, det er fra Hodet. En ny skrikbestilling kommer ekspress.
- Hvem er du? - Simen.
Simen?
- Prøver å finne ut hva som er gærent. - Gærent?
Ikke grin! Folk som griner er det verste jeg veit!
Det er egentlig det verste jeg vet også.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre eller hvor jeg skal dra.
Skrubb deg.
Det er slutt på spyttet.
En av de dårlige åndene!
- De kaller meg Karta. - Karta?
Karta Hvite Blodlegemersen. Ansatt i Kroppens Kartverk A/S.
Har ikke kommet så langt på kartet. Jeg har ikke vært ansatt så lenge.
- Hvor tok han seg da det skjedde? - Overalt. Han visste ikke hvor det var.
Kanskje det er hjertesorg.
Jeg skal treffe en i lungene. Nå må du ikke forstyrre.
- Hvem er det du skal møte i lungene? - Bare et rødt blodlegeme.
Vi skynder oss!
Nei, ikke luftrøret!
Dust! Ingen har adgang til luftrøret!
At du kunne sette gamle Ørns liv i fare på den måten! Du er så teit, altså!
Stemmebåndene. Vi må finne ut hva som er gærent. Vi spør operatøren.
O Sole Mio! Jeg blir litt oppgitt.
Jeg sitter her med et bestillingsverk til et kjempeskrik jeg skal komponere.
Jeg får det ikke til.
Ta den.
Sånn ja, de må helt sammen.
Nei.
Det er for lite luft til å få skikkelig lyd i stemmebåndene.
- Hvorfor det? - Den som bare hadde visst det.
Tror du det er hjertesorg?
Tror du han vet hva det er?
Jeg vet ikke.
Dette, min venn...
Dette er hjertesorg.
Første gang jeg fikk bestillingen var for 31 år siden.
Bestemor.
Siden har bestillingen kommet flere ganger, men jeg får aldri utført den.
- Tror du han kommer til å dø? - Jeg er komponist, så jeg vet ikke.
Men så lenge kameraten din og jeg føler oss pigge, så...
Det er den samme skrikbestillingen som har kommet de siste timene. Jeg ser det.
Kom igjen!
Fra min glanstid. Det beste jeg har levert noen gang.
Det sies at man kunne høre det helt fra tåspissen i sør til issen i nord.
- Kom! - Det var den gang dette var kunst.
Ha det, da.
Jeg blir aldri lei av dette!
- Kom, vi må skynde oss! - Hvor skal vi?
Til lungene.
Hei, Karta.
Det fins bare én lovlig inngang til lungene. Gjennom alveolene.
Vi er nødt til å komme oss dit.
Så må vi finne onkelen min. Han er Sekret Service-agent.
- Sekret Service-agent? - Ja. Kroppens hemmelige spion.
- Spesialist på væskenappere. - Væskenappere?
Kriminelle legemer som stjeler kroppens edle væsker, spytt og tårer.
Etter at han har arrestert flere av dem, er det mange som er ute etter blodhevn.
Hold deg til meg.
Lungene er egentlig ikke lov for barn.
Å nei! Karta!
Karta!
Hvor er Karta?
Jeg har aldri sett deg her før. Hva heter du?
- Simen. Og du? - Alveola.
- Så fint navn. - Jeg er oppkalt etter dette stedet.
Det er her moren og faren min møttes.
Det er ikke så fint som det en gang var her.
Det er et mysterium hvor all denne røyken kommer fra.
Det er B-lungearbeidere. De har vært her så lenge at de har helt mistet stemmen.
Du må ut herfra, før du også mister stemmen.
- Jeg kjenner nesten ingen der ute. - Du kan bli med meg og Karta.
Hvor har du vært? Vil du finne hva som er galt, eller?
- Skulle du ikke møte noen? - Nei, jeg gidder ikke!
Kanskje jeg ikke bør være med. Karta er så sur.
Så klart du skal være med!
Pst!
Onkel, han er OK.
Det er Sekret Service-agenten.
Salthuggerne slår til igjen.
Salthuggerne?
Se her.
- Her er de ettersøkte. - Han har sett alle de kriminelle.
Salthuggerne kan knuse oss alle.
Hvor er salthuggerne?
- En salthugger. - Vi må finne dem!
Jeg tror vi trenger mer blod.
Jeg fikser dem.
Unnskyld, kan dere hjelpe meg... å finne disse?
Hjelpe deg? Hvorfor skal jeg hjelpe deg?
- Vi skal ta salthuggerne. - Er det no' fett da?
- Mora di leiter etter deg. - Har ikke du kart, da, Karta?
- Tror du Alveola hørte det? - Sikkert ikke.
Hysj! Hun kommer bak oss.
Dukk! Testosteroner!
Hva var det?
Det er sånt som fyker gjennom kroppen for at mennene skal bli glad i damene.
- Bare glem å dra nedover i kroppen. - Kjærlighetssjekk...
- Ingen slipper gjennom hjertet. - Tok han den sjekken?
- Kjærlighetssjekken... - Kjærlighetssjekk?
- Jeg hørte om det i lungene. - Hva da?
Skal vi komme videre er vi nødt til å se kjærligheten i øynene først.
- Må vi til hjertet? - Alle andre veier er stengt.
- Kjærlighetsvaktene! - Vi må komme oss igjennom!
Du er så søt, så du kan gå rett til hjertet.
- Holdt! Reisemål? - Reisemål?
Vi leter etter dette saltlegemet.
Vet dere hvor det er?
- Elsker du gamle Ørn? - Ja, jeg elsker sjefen min.
- Lover du med hånden på hjertet... - At kjærligheten alltid vil seire?
Med hånden på hjertet, det lover jeg.
- Et fremmedlegeme. - Ja, et fremmedlegeme.
- Hva gjør vi med den inntrengeren? - Vi slipper ham ikke inn.
- Nei, det gjør vi ikke. - Her må vi tenke klart...
Det jeg tror vi må gjøre er å sette ham inn i et lite bur.
For slipper vi ham inn, kommer de i hopetall.
- Og de... ja. - Ikke sant?
- De formere seg, det vet jeg. - De tar alle jobbene våre.
Vi setter ham i bur...
Nydelig!
Hysj! Kammermusikk! Kanskje prinsessen vil synge.
Prinsessen? Har dere egen prinsesse her i kroppen?
Ja. Bare de som har gjort en stor bragd får treffe henne.
Har du møtt henne?
Nei. Men etter 25 år i Kroppens Kartverk -
- håper jeg på en medalje for lang og tro tjeneste.
- Det får du sikkert. - Kanskje. Hysj!
Se der oppe på toppen. Det er prinsessens egne menn.
Den stilige blåfargen kommer av at prinsessen er av kongelig blått blod.
Hvorfor spiller dere så trist?
Prinsessen er så deprimert på grunn av all smerten i gamle Ørn.
Ingenting er som det skal være her for tiden. Hun orket ikke å synge mer.
Vet dere noe? Dere må fortelle oss det!
Han kom sammen med den dårlige ånden etter en klassisk konsert.
Han kalte seg Salthugger og var usedvanlig skarp i tonen.
En hjertekammermusiker glemmer aldri ansiktet til en skjærende falsk stemme.
Salthuggeren sa de planla en nyrestein som kunne sprenge alt i filler her.
Nyrestein?
Ta kartet.
- Kan du tegne noe her? - Urinblæren er der.
Urinleder... og der er nyrene.
Han sa de hadde fått flere med seg og at det ville skje fort.
Hvordan kan vi vite at du ikke lurer oss i en felle?
- Musikken i hjertet lyver aldri. - Vi må tenke ut en plan.
Pass opp, Alveola!
Salthuggerne!
Ingen slipper unna fettkontrollen her i gallen.
Her blir dere til dere er kvitt valpefettet deres.
Nå ble jeg avbrutt igjen!
Fru Galle. Hun er helsefrik.
Du skriver at han sov til langt utover morgenkvisten i går.
På rappet!
Jobben hennes er å bryte ned fettet, -
- men hun har også valgt seg selv til sjef over den dårlige samvittigheten.
Rett deg opp, når jeg snakker til deg!
Skriv at han ikke har besøkt sin kusine på 30 år. Og du -
- skriver at det er ingen som tar situasjonen her i gallen på alvor.
Jeg vet nesten ikke om jeg klarer... Må få sendt den dårlige samvittigheten.
Jeg vet ikke om jeg orker å være her lenger. Jeg går.
Send den tilbake.
I retur?
Meningsløst.
Opp igjen, da!
Vi skal ta salthuggerne!
Det haster!
Hvordan skal vi komme oss ut herfra?
Vi kommer til å sulte i hjel!
Pst! ...Pst! Kom her!
- Hvorfor finner du deg i dette? - Finner meg i hva?
- Det er jo så mye deilig, søtt... - Godt...
- Koselig, til og med. - Fins det et annet liv der ute?
- Man kan ligge og kose seg! - Ligge, sier du?
- Man kan samle på basketkort. - Og ikke ha dårlig samvittighet.
Sier du det?
Hm.
De der borte, sier at det fins et annet liv.
Vi vil ha kos!
På plass! Full svai!
- Vi vil ha kos! - Et fett liv!
- Nei! - Og så vil vi ligge!
Hvorfor må vi lage dårlig samvittighet?
- Kos forlenger livet. - Tull! Det er bare blodslit.
- Nei, kos forlenger livet. - God mat og å ha det bra.
- Vi vil ikke ha et flerumettet fettliv. - Nei!
Selv om ikke du har det hyggelig, så må du tåle at vi har lyst til å ha det.
Fort dere!
Kom tilbake!
Magesekken er det kuleste stedet jeg veit om.
Men vi må være litt forsiktige med hva vi sier til legemene i magesekken.
De er sultne og blir lett irritert.
Han har ikke spist på grunn av København-turen.
Det er en av peanøttene.
Du? ...Du?
Jeg heter Alveola. Kan du si meg hvordan vi kan ta knekken på nyresteinen?
Cheveaux rouge... Cheveaux rouge...
Du? Kan du snakke med ham? Han bare sier "sjeveross", eller noe.
Cheveaux rouge. Det betyr rødt hår på fransk. Han tror du heter det.
Professoren er litt forvirret for vi har nettopp flyttet. Det liker ikke gamle.
- Flyttet? - Ja.
Da gamle Ørn var ung, var det hodet som bestemte hva som var riktig og galt.
Men nå som han er blitt gammel, er det magen som bestemmer.
Derfor har vi flyttet ned hit.
Kan du spørre hvordan vi kan ta knekken på nyresteinen?
- Nå! - Nyrestein! Salthuggere!
Salt... natriumklorid... forsvinn.
H2O.
H2O?
H2O betyr vann. Dere trenger vann.
Vann?
Hvorfor trenger vi vann?
Hvor skal vi få vannet fra?
- Hvor skal vi få vann fra? - Si det da!
Skal prøve å ta dem. Kan ikke love noe.
Hvor skal vi finne vann? Det er jo tørt overalt.
- Der er hedersplassen i kroppen. - Davs!
- Davs? - Dansker. De reddet oss en gang.
- Gamle Ørn var utsatt for en ulykke. - Vi mistet mange menn.
Han var forelsket, og så datt han ned fra scenekanten.
Vi trengte mange nye blodlegemer for at kroppen skulle leve videre.
En dansk krovert ga av sine egne.
De kan velge mat og drikke før alle andre.
Ikke si noe om nyresteinen.
Det vil ta knekken på dem hvis de ikke fikk smake maten i hjemlandet.
- Davs! - Davs.
- Dere skulle vel ikke ha noe vann? - Vann?
Hvorfor alminnelig vann når man har livets vann?
Ja! Vi tar oss en liten dram.
Vi kan ikke skuffe dem.
Skål for det nordiske samarbeidet!
- Farvel, Karta! - Farvel, venner!
- Var det ikke min tur nå? - Jo.
Ja, vi tåretankoperatører står her og spiller mens det hender så mye underlig.
Men gamle Ørn griner ikke lenger, så det er ikke bruk for mine gledestårer...
Eller mine triste.
Hver gang alarmen går, styrter vi til... med tårene våre.
Men det hender ingenting. Enten fordi gamle Ørn vil det selv -
- eller fordi folk der ute syns det er forferdelig hvis noen griner.
Dere skulle vært her før, da gamle Ørn hadde en dame.
Da ble det ofte bruk for mine gledestårer.
Mine triste også.
- Nå er det ingenting. - Ingen verdens ting.
Vi trenger vann.
Hvis vi får brukt tårene til noe viktig og blir berømte, -
- så skal vi nevne dere i intervjuer.
Pressen... Kunne kanskje være noe for oss?
- Jeg har ikke lyst til å bli kjendis. - Vi har jo ikke bruk for de greiene.
- Hva skal vi med alt vannet? - Vet ikke.
Men professoren er visst den eneste utenom meg selv som aldri tar feil.
Ta åndepistolen!
Hold fast! Kom igjen!
Hold fast!
Alveola, du må våkne!
Simen! Simen!
Hvor er vi?
Tenk om vi aldri finner tilbake?
- Vi spør dem om veien. - Nei!
- Hvorfor ikke? - For jeg burde vite hvor vi er!
- Simen har rett. - Det sier du alltid.
- Dere er på parti hele tiden! - Nei!
- Jeg vil ikke snakke om det! - Du vil ikke snakke om vanskelige ting.
Ikke til deg, i hvert fall.
Alveola.
A. Pendiksen.
- Kan du si meg hvor vi er? - Dette er stedet for de arbeidsløse.
Får du ikke noen jobb?
Ingen som har bruk for oss her i blindtarmen.
Dere må gå i den retningen for å komme ut.
Du kan bli med oss, vi trenger mer blod.
Nei! Vi trenger ham ikke!
Selv om jeg aldri har jobbet, så har jeg tenkt veldig mye.
For meg selv, altså.
Tenkt og tenkt og tenkt.
- Kom da! - Vi trenger flere som er kloke.
Nei!
Nei, dere trenger nok ikke meg hvis han sier at dere ikke gjør det.
- Kom igjen! - Klarer du ikke å være litt hyggelig?
- Han ville jo bare hjelpe til. - Ingen trenger de i blindtarmen.
- Hvor er det blitt av alt tårevannet? - Væskenappere!
Vi må forte oss. Kanskje han kommer etter.
Der er urinblæren.
- Alveola, du bør nok dra hjemover. - Hvorfor det?
- Dette er ikke noe for jenter. - Det var jo jeg som reddet tåretankene.
Til slutt er det bare muskler som teller.
- Skal vi bryte håndbak? - Nei! Jeg vil at du skal gå.
Se, nå griner du også. Folk som griner er det verste jeg veit.
- Simen liker det heller ikke. - Det gjør ikke noe når Alveola gråter.
Jeg har aldri sett henne så sinna.
Jeg har egentlig aldri sett henne sinna.
- Stuper du etter meg? - Jeg vil ikke bade i en sjø av tiss.
Pyse! Vil du at jeg skal gå alene, da?
Karta!
Slo du deg?
Jeg svarer ikke på et så dumt spørsmål.
Hvor er det blitt av alt tisset?
Du Karta, hvorfor er du så sinna hele tiden?
Hun liker deg mye bedre enn meg.
- Det er jeg som er forelsket i henne. - Da må du prøve å være litt hyggelig.
Jeg er så nervøs og da er det ikke lett å være hyggelig.
Alveola er den søteste jeg noen gang har møtt.
Jeg har vært forelsket i henne siden gamle Ørn hikket -
- og det var dans på mellomgulvet. Det er en hel evighet siden.
Se der! Det er urinlederen! Den leder oss til nyrene.
Se!
Så det er der alt tisset er blitt av.
Vi må vente til de sovner.
- Du Karta? - Ja?
Du trenger ikke være sjalu.
Jeg skal ikke ta Alveola fra deg. Jeg har aldri vært forelsket i noen.
- Aldri? - Bare nesten.
I en. Men hun har jeg bare sett på et fotografi.
Har du vært forelsket i et bilde?
- Syns du det er teit? - Nei...
Men det er noe annet å se dem i levende live.
- Det er et bilde av bestemor. - Har du ikke sett bestemoren din?
Det er så trist. Bestemoren min er også død.
Selv jeg kunne ha begynt å grine.
Selv om jeg aldri har gjort det før.
- Det kan være bra å snakke om det. - Det er så vanskelig.
Det er noe vi gutta har felles, gamle Ørn og du og jeg.
At vi ikke har så lett for å snakke om ting.
Tror du han er forelsket i henne ennå?
Sånt noe er forferdelig vanskelig.
Hvis vi kommer oss levende herfra, kan du holde Alveola i hånden, hvis du vil.
Men ikke så veldig lenge.
Hjelp!
Sprut!
Pass opp!
Pass deg, Karta!
Sprut!
Pass opp!
Yes!
Simen!
A. Pendiksrud!
Hvor fikk du vann fra?
En dråpe her og en dråpe der...
Som arbeidsledig har jeg lært meg å få mye ut av lite.
- Det var jo bare fint å få en ny venn. - Hørte du alt sammen?
Simen er kjempegrei.
Men det er deg jeg har kjent lengst. Og det er deg jeg liker best.
Liker du meg?
Så tok vi tåretankene og bare spruta på dem.
- Bestemor! - Simen!
- Jeg trodde du var død for alltid! - Jeg var aldri død i bestefars hjerte.
- Den er din. - Men det var jo du som reddet oss.
Kunne aldri ha gjort det hvis ikke du hadde trodd på meg.
Ingen har noen gang trodd at jeg kunne gjøre noe som helst.
Tusen takk.
Jeg fikk en ny skrikbestilling like før festen begynte.
Hjertesorg.
Den kommer igjen hele tiden.
Det er akkurat som dere der ute i verden tror at det er noe galt i å skrike.
Men det sier jeg deg: Det er bedre enn noen medisin.
Ja, jeg sier det. Det er bedre enn noen medisin.
Det blir ikke noe hyggelig å reise til København når han er trist hele tiden.
Men jeg er jo her.
Jeg vil aldri forlate dette stedet.
Og han vil aldri la meg gå.
Men vil du gjøre meg en tjeneste?
Be bestefar spille et ekte jazznummer når dere kommer til København.
Hva skal jeg be ham spille?
Du skal be ham spille...
- "Man's got soul". - Hva betyr det?
At mannen har sjel.
Min blodsbror.
Jeg er ikke så glad i å si ha det.
Du er min beste venn.
- Kan vi få dette overstått litt kvikt? - Ja da.
Fotnote: En er liten inntil noen sier at de er din venn.
Da får man troen på seg selv tilbake -
- og man blir stor igjen.
Å nei! Tenk om han blir sittende fast!
Hei!
Det er merkelige greier. Jeg bare lå her, og vips, så var jeg frisk igjen.
- Men... - Men hva?
Nei, ingen ting.
Ja, ikke si det til noen. La det være din hemmelighet.
Var det noen bamser der inne?
Du må fortelle meg om det når vi blir alene.
Du bestefar?
Tror du at du kan spille "Mannen har sjel" når vi kommer til København?
Hører du det?
Tekster: Trine Borg